Хірургічне лікування патології органів гепатобіліарної зони після перенесених втручань на шлунку та дванадцятипалій кишці - Tyshchenko, O. M.; Mushenko, E. V.; Smachylo, R. M.; Sochneva, A. L.; Babinkina, I. B. (Хірургія України, 2018)
Мета роботи — проаналізувати причини виникнення патології жовчовивідних шляхів після операцій на шлунку та дванадцятипалій кишці, а також можливість їх корекції. Матеріали і методи. Проведено аналіз результатів лікування 46 хворих із жовчнокам’яною хворобою, яка виникла після операцій на шлунку і дванадцятипалій кишці. Більшість з них були прооперовані з приводу ускладненої виразкової хвороби. Ускладнений перебіг раннього післяопераційного періоду спостерігали у 18 пацієнтів. Розвиток патології органів гепатопанкреатобіліарної системи відзначено в терміни від 14 днів до 15 років. Результати та обговорення. Обсяг повторних хірургічних втручань залежав від виявленої патології органів гепатопанкреатобіліарної системи. Ускладнення після повторних втручань виявлено у 7 пацієнтів: витікання жовчі по дренажу — у 2, нагноєння післяопераційної рани — в 1, плеврити — у 4. Померли після операції 2 хворих. Висновки. Основними чинниками виникнення патології гепатобіліарної системи після операцій на шлунку і дванадцятипалій кишці є: ятрогенні пошкодження жовчовивідних шляхів, неспроможність зони швів пілоропластики або шлунковокишкового анастомозу, порушення функції сфінктера Одді та ваготомія. При виконанні повторних втручань з приводу патології жовчовивідної системи хірургічну тактику обирають індивідуально залежно від виявлених на допераційному та інтраопераційному етапі порушень. У разі необхідності виконання реконструктивних втручань найбільш виправданим є формування холедохо/гепатикоєюноанастомозу за Ру.