Хірургічне лікування релаксації діафрагми - Opanasenko, M. S.; Konik, B. M.; Shamray, M. Yu.; Tereshkovich, O. V.; Levanda, L. I.; Bychkovsky, V. B.; Shalagay, S. M.; Lysenko, V. I.; Obremska, O. K. (Хірургія України, 2019)
Мета роботи — ознайомити лікарів пульмонологічного профілю і торакальних хірургів з досвідом клініки щодо хірургічного лікування релаксації діафрагми. Матеріали і методи. Проаналізовано результати лікування 57 хворих з діагнозом «релаксація діафрагми» у період з 2007 до 2015 р. У 40 (70,2 %) випадках проведено відкриту пластику релаксованого купола діафрагми. В період з 2015 до 2019 р. 17 (29,8 %) пацієнтам виконано відеоторакоскопічну пластику діафрагми. В 1 (5,9 %) випадку при спробі відеоторакоскопічної плаcтики лівого купола діафрагми виникла необхідність у міні‑торакотомії (довжина розрізу — 8 см) для забезпечення адекватного візуального і пальпаторного контролю за петлями кишечника, які щільними спайками були зафіксовані до діафрагми. Серед пацієнтів було 32 (56,1 %) жінки та 25 (43,9 %) чоловіків. Середній вік прооперованих пацієнтів становив 61 рік (від 42 до 75 років). Частота супутньої патології — 100 %. Найчастішою супутньою патологією було: ожиріння (39 (68,4 %) випадків), кардіогенна патологія (48 (84,2 %)), цукровий діабет (16 (28,1 %)), захворювання щитоподібної залози (13 (22,8 %)). Результати та обговорення. Показники відеоторакоскопічної пластики діафрагми значно кращі через низький травматизм операції. При відкритій пластиці діафрагми хворі відчували значне поліпшення приблизно через 2 міс після операції, але без емоційного позитивного забарвлення. Пацієнти відзначали збільшення глибини дихання, але дуже часто цей ефект нівелювався вираженістю больового синдрому. При відеоторакоскопічній пластиці діафрагми хворі вже на другу добу після операції повідомляли про значне поліпшення дихання, можливість лежати на спині та не задихатися тощо. Після впровадження в клініці інституту відеоторакоскопічної пластики діафрагми стало можливим пропонувати операцію хворим більш похилого віку і з вираженішою супутньою патологією. Кількість післяопераційних ускладнень при відкритій пластиці діафрагми становила 10, при відеоторакоскопічній пластиці — 1 (нагноєння місць постановки торакопортів). Післяопераційної летальності не було. Висновки. Відеоторакоскопічна пластика діафрагми при її релаксації характеризується низьким рівнем травматизму і має розглядатись як основний метод хірургічного лікування цієї патології.